Se z osebno karizmo rodimo ali se je naučimo?

Odgovor ni le da, temveč je kar dvakrat da.

Prvi “da” velja za odgovor, da se s karizmo rodimo. Vsi se z njo rodimo. Verjetno je najbolj karizmatično bitje na svetu prav dojenček. Izraža se na sebi popolnoma lasten način, ima neverjetno privlačnost ter naravno bere in uporablja govorico telesa.

Vir: Shutterstock

Prav z zrcaljenjem, eno osrednjih veščin načrtne uporabe govorice telesa, se dojenček uči v trenutkih, ko nima še nobenega znanja o pomenih besed in gibov. Če želite izmeriti karizmo dojenčka, preprosto stopite v dvigalo z nekom, ki ima dojenčka v naročju. Izjemno težko se boste zadržali, da se ne bi vsaj nasmehnili, kaj povprašali ali kako drugače stopili v stik z dojenčkom oz. z osebo, ki ga ima v rokah.

Drugi “da” pa velja odgovoru, da se karizme naučimo. Izziv, s katerim smo soočeni v predvsem v mladosti je, kako nas sprejema družba. Najsi bo ta družba v obliki družine, prijateljev, sošolk ali katere od drugih oblik.

Z osebno karizmo se rodimo, lahko pa se jo tudi naučimo!

Nekatere vidike našega izražanja takrat zakrivamo, druge pa poudarjamo. Ker to izvajamo vedno v določenih, med seboj podobnih situacijah, človeški um to obnašanje ali v celoti ali v posameznih delih prenesene med t. i. avtomatizirane procese, torej med navade. Preprosto zato, da nam bi bilo lažje. Vendar pa včasih temu ni tako.

Predvsem kasneje, ko odrastemo, včasih ugotovimo, da nam katera od navad zastira žar naše karizme. Pridemo do točke, ko ugotovimo, da bi jo bilo treba spremeniti. Torej gre pri drugem “da” res za učenje. Učenje “novih” navad, da bo naša osebna karizma lahko zasijala v svojem polnem žaru.

Vir: Shutterstock

Navade so namreč shranjene v t. i. podzavestnem delu človeškega uma. Ta del ne ločuje med dobrimi in slabimi navadami. Zanj obstajajo le navade. Pozitivno ali negativno konotacijo jim dajemo šele ljudje, naše razumevanje konteksta, celote dogajanja in naše razumevanje odmikov od tistega, kar razumemo za ustrezno v danem trenutku.

Področje osebne karizme je prav zato tudi tako zelo široko. Vključuje zahtevo po določeni stopnji osebnostnega razvoja, kot tudi različna znanja, veščine in sposobnosti, ki to stopnjo osebnostnega razvoja ustrezno predstavljajo navzven. Verjetno pa sta najpomembnejši veščini, ki ju moramo čim prej osvojiti, opazovanje in poslušanje.

Osebno karizmo lahko definiramo vsaj na dva načina.

Osebna karizma je šarm ali razvit talent.

Najprej lahko rečemo, da je karizma nekakšen šarm, ki ga poseduje posameznik. Šarm, ki v drugih sproži privrženost njemu oz. njegovim idejam. Nekaj kar drugi prepoznajo v nas in jih nagovori na takšen način, da se s tem lahko po potrebi tudi poistovetijo.

Lahko pa jo razumemo tudi kot izjemno razvit talent oz. notranjo moč, ki se skozi nas manifestira v zunanjem svetu. Primer bi bil lahko človek, za katerega rečemo, da je “rojen” za nekaj, npr. rojen kuhar, rojen diplomat ali pa rojen komik. Zanimivo je, da imamo običajno pri takšnih ljudeh celo manjšo težavo, če jih želimo umestiti v kakšno drugo dejavnost. Kot da jim je tisto, za kar so po naše “rojeni”, edino, kar lahko v življenju počnejo.

Različni avtorji imajo seveda različne poglede na karizmo.

“Karizma je sposobnost pozitivnega vplivanja na druge tako, da se z njimi povežemo fizično, emocionalno in intelektualno.” ~ dr. Tony Alessandra

“Karizma je energija, ki prihaja iz srca. Karizma nastopi takrat, ko so čustva govorca uspešno prenesena na publiko.” ~ Gerry Spence, odvetnik

Hitro lahko ugotovimo, da je osebna karizma precej širši pojem, kot ga običajno lahko zasledimo v javnosti. Pogosto jo povezujemo zgolj z javnim nastopanjem in ustrezno govorico telesa. A to še zdaleč ni res.

Vir: Shutterstock

Sam karizmo oz. karizmatično osebo vidim kot osebo, ki poseduje poglobljeno razumevanje o duhovnem ozadju tega sveta. Seveda pa mora temu slediti nato tudi ustrezno interpretiranje tega duhovnega ozadja v zunanjem svetu.

Rečemo lahko, da je karizma sposobnost hitre in globoke vzpostavitve stika z drugimi, učinkovitega vplivanja na druge (da sprejmejo naše razmišljanje), učinkovitega spodbujanja drugih (da dosežejo več) in navezave trajnega zavezništva z drugimi.

Po možnosti takšnega, ki bo trajalo celo življenje.

Srečno!